Bändin nettisivuilta löytyy 30 sekunnin mittainen sample kesäkuun 25. päivä julkaistavasta sinkusta "A Voice In The Dark". Omaan korvaan kuulostaa ainakin varsin miellyttävältä.
![Cool 8)](./images/smilies/icon_cool.gif)
e. tarkka julkaisupvm. lisätty.
Jep, selkeään vähemmistöön kuulun. Muuten täydellisen levyn ainoa kauneusvirhe on tylsähkö "The Maiden And the Minstrel Knight". Mutta niin se vain taitaa olla, että A Night at the Operan äärimmilleen viety mahtipontisuus ja monikerroksisuus saattaa olla hieman liikaa vanhemman BG:n ystäville. Pureskelua ja sulateltavaa tuossa oli kyllä itselläkin, mutta helvetin hieno levy siitä lopulta paljastui. Ja "And Then There Was Silence" on ehkä maailman hienoin kappale, ja se olikin taannoisen Tuska-keikan ehdoton huipennus.Jussi wrote:^ Oho, en tiedä mutta suht harvinaiselta tuntuu että a Night At The Operasta noin ylistävästi puhutaan.
Mutta minusta tämäkin on vähän yksitoikkoinen, vaikka keskellä kultakautta on tullutkin. Eikä edes pelkästään Hansin kevyesti itseääntoistavien välispiikkien takia ole niin yhtä pötköä vaan kai se on se diversiteettiKari Koskinen wrote:Tokyo Tales on muuten yksi parhaita livelevyjä koskaan. Järkyttävän ihastuttavaa pamputusta.
Kari Koskinen wrote:Tokyo Tales on muuten yksi parhaita livelevyjä koskaan. Järkyttävän ihastuttavaa pamputusta.
Onhan tuo uudempi live myöskin varsin mainio ja vielä mainiompi se olisi yhdelle levylle puristettuna.Jussi wrote:Mutta minusta tämäkin on vähän yksitoikkoinen, vaikka keskellä kultakautta on tullutkin. Eikä edes pelkästään Hansin kevyesti itseääntoistavien välispiikkien takia ole niin yhtä pötköä vaan kai se on se diversiteettitämän vuosituhannen 2CD Live on jostain syystä paljon mielenkiintoisempi, vaikka ns. tilkkutäkki-live onkin.
Tokyo Talesin japan-bonus on muuten Lord Of The Rings, joten sieltä ei normijulkaisun setistä puuttuvastakaan löytyisi pelastustaKari Koskinen wrote:Itseäni viehättää/viehätti nimenomaan se yhtyeen pamputusmateriaali ja olisin mieluusti heivannut The Quest For Tanelorninkin pois Tokyo Talesilta jonkun nopean raidan tieltä.
Jos joku niputtaa bändin samaan syssyyn ns. perinteisen kikkelimetallin tai edes powermetalin kanssa, niin tekee kyllä suuren virheen. Bändin vanhemmissa kappaleissa on ihan selvää thrash-henkeä mätinkiä terävöittämässä ja Hansin karski ääni vielä alleviivaa tätä.
Pidän jenkkipowerista eritysesti ja osa eurotyyppisestä power/kikkelistä uppoaa myös, eli tarkoitukseni ei ollut vähätellä näitä tyylejä. Tarkoitin lähinnä sitä, että joku kirkasotsaisempaa europippelitilupoweria/tms inhoava saattaisi hyvinkin arvostaa varhaisen BG:n aggrompaa otetta, joten bändin sivuuttaminen "jonain vitun powermetallina" olisi suuri erehdys.Jussi wrote: Ja onhan niissä kovastikin (l. liikaa) thrashin ja speedin katkua kahdella ekalla, Ragen tapaan & mitä sitten? Perinteinen power on käsitteenä kehu, ei rasite. Mitä se sittenkin ikinä tarkoittaakin.
Mun mielestä tuo on varmaan myös Blind Guardianin paras levy. Ei "Maiden..." sen heikompi biisi ole kuin muutkaan. Todella tasavahva levy, jolta oikeastaan vain "Battlefield" nousee jotenkin helposti muiden yläpuolelle. Tämän lisäksi koviten kolahtaa nimenomaan tuo alkupään materiaali (neljä ekaa levyä). Imaginations ja Nightfall sisältää molemmat joitain huippubiisejä, mutta kokonaisuuksina ei vaan ole iskenyt niin kovaa.Bullroarer wrote:Jep, selkeään vähemmistöön kuulun. Muuten täydellisen levyn ainoa kauneusvirhe on tylsähkö "The Maiden And the Minstrel Knight". Mutta niin se vain taitaa olla, että A Night at the Operan äärimmilleen viety mahtipontisuus ja monikerroksisuus saattaa olla hieman liikaa vanhemman BG:n ystäville.Jussi wrote:^ Oho, en tiedä mutta suht harvinaiselta tuntuu että a Night At The Operasta noin ylistävästi puhutaan.
Kokonaisuutena parhaat levyt lienevät omasta mielestä vähemmän yllättäen IFTOS ja NIME, mutta kyllähän nimenomaan yksittäisistä biiseistä kovimmat ANATOlta löytyvät. Jo mainitut "ATTWS" ja "Battlefield", mutta ehdottomasti kirkkaimpana helmenä "The Soulforged"!Germaniac wrote:
Mun mielestä tuo on varmaan myös Blind Guardianin paras levy. Ei "Maiden..." sen heikompi biisi ole kuin muutkaan. Todella tasavahva levy, jolta oikeastaan vain "Battlefield" nousee jotenkin helposti muiden yläpuolelle. Tämän lisäksi koviten kolahtaa nimenomaan tuo alkupään materiaali (neljä ekaa levyä). Imaginations ja Nightfall sisältää molemmat joitain huippubiisejä, mutta kokonaisuuksina ei vaan ole iskenyt niin kovaa.
Hassua, olen sanasta sanaan prikulleen samaa mieltä. Alkupään tuotannon ylistäminen on tietysti metallipiireissä yletön klisee, ja on toki sangen ymmärrettävää, että bändi halusi tyyliään kehittää, mutta eihän siitä nyt pääse yli eikä ympäri, että BG:n alkupään tavara on aivan mielettömän kovaa pätkytystä. Särmikkäät, metallisen tarttuvat melodiat, Hansin aggressiivinen vokalisointi sekä ylipäätään energinen ja ryhdikäs olemus ovat kaikki sellaisia piirteitä, jotka yhtyeen myöhemmästä tuotannosta on tehokkaasti puleerattu pois.Kari Koskinen wrote:Bling Guardian oli parhaimmillaan vuosina 89-92, jolloin ilmestyneet kolme pitkäsoittoa ovat aivan tajuttoman kovaa tavaraa. Imaginations alkoi jo pöhöttymään, vaikka ihan kelpo kiekko olikin, mutta Nightfall ja Opera olivat kyllä jo aika hirvittäviä levyjä.
Eikö sen kuuluisan EKAN ylistäminen ole vielä kliseisempää? Ja siekään et Battalions Of Fearista kauheasti pukahda, kuten ei KartsakaanKavonen wrote:Alkupään tuotannon ylistäminen on tietysti metallipiireissä yletön klisee, ja on toki sangen ymmärrettävää, että bändi halusi tyyliään kehittää, mutta eihän siitä nyt pääse yli eikä ympäri, että BG:n alkupään tavara on aivan mielettömän kovaa pätkytystä. Särmikkäät, metallisen tarttuvat melodiat, Hansin aggressiivinen vokalisointi sekä ylipäätään energinen ja ryhdikäs olemus ovat kaikki sellaisia piirteitä, jotka yhtyeen myöhemmästä tuotannosta on tehokkaasti puleerattu pois.
Onkohan tuo 01 nyt sen Sacredin pidempi versio vai eikö sen pitänyt tulla mukaan tälle levylle jälkijunassakin?ts wrote:Uuden levyn kappalelista julkaistu:
01 9:17 : Sacred Worlds
02 5:58 : Tanelorn
03 6:30 : Road of no Release
04 4:46 : Ride into Obsession
05 5:52 : Curse my Name
06 6:38 : Valkyries
07 5:26 : Control the Divine
08 4:55 : War of the Thrones (Piano)
09 5:41 : A Voice in the Dark
10 8:55 : Wheel of Time
Aika kärjistetty vertaus kyllä, yhtään DiMaioa ja Manowaria väheksymättä, mutta kyllähän BG:n sävellykset pääsääntöisesti eri sarjassa painivat.Kavonen wrote:
Ylitsevuotavaiseen mahtipontisuuteen väkisin kurkottavat sävellykset ovat tietysti selkein vikatikki, koska bändin sävellysosasto nyt ei ole taidoiltaan sen lähempänä Wagneria kuin joku Joey DiMaiokaan. Myös liialla särmien höyläämisellä ja kliinisellä tuotannolla on onnistuttu tuhoamaan paljon siitä karismasta, jonka vuoksi bändiin ylipäätään silloin jäi koukkuun.